Els sistemes duals de les escriptures ibèriques (Palaeohispanica. Revista sobre lenguas y culturas de la Hispania Antigua, 2019)
En aquest treball s’analitzen les evidències que permeten pensar en l’existència als ss. IV-III aC de diverses variants de sistemes duals entre els ibers. Aquestes evidències són per una part les directes que procedeixen dels quatre signaris ibèrics nord-orientals coneguts: els dos edetans del Castellet de Bernabé (Llíria) i del Tos Pelat (Moncada), que presenten dualitats a totes vocals i alguns consonants contínues, amb seguretat f i s, i els dos ceretans de Bolvir i Ger, que aparentment només presenten les dualitats a les consonants velars i dentals. També s’analitzen les evidències indirectes que procedeixen de l’anàlisi de les inscripcions, on esporàdicament apareixen dualitats a les vocals, especialment de la vocal e a Llíria, i de la vibrant f. L’extensió de les dualitats a les consonants contínues al signari ibèric nord-oriental té el suport també de la presència de dualitats a la vibrant f, la nasal n i la sibilant s al signari ibèric sud-oriental.